Мотиви към присъда по н. ч. х. д. № 3341/02 
на Софийския районен съд, Наказателна колегия, 
съдия докладчик Калин Калпкчиев

(със съкращения) 

Чл. 41 от Конституцията на Република България
Чл. 10 от Европейската конвенция за правата на човека

Право и задължение на всеки журналист в демократичното, плуралистично общество е да разпространява информация, която е важна за обществото.
Разгласяването на информация, която съдържа твърдения от други лица, не осъществява състава на престъплението клевета. В правоприлагането по чл. 10 от ЕКПЧ Европейският съд е разграничил отговорността за изразяване на собствено твърдение за факти и разпространението на факти, които произтичат от друг източник на информация. Това разграничение е абсолютно необходимо в демократичното общество, тъй като то дава основание за съществуване на свободната и независима журналистика, чието предназначение е добросъвестно да информира обществото за значими и важни събития, като препредава различни източници на информация.

Производството по делото е образувано по частна жалба на Р. З. Р. срещу Р. Д. С. с повдигнато обвинение за извършено престъпление по чл. 148, ал. 2, пр. 1 ... от НК, за това, че на 15.08.2001 г. в броя от същата дата на вестник "Д." ... в статия "Ревнивец гръмна мъж със сачми за глиган", е написала, че Р. З. Р. е "[з]ърнен бос, известен в района, който до 1991 г. е бил служител на Държавна сигурност (ДС), от създаването на "Б. З. К." до фалита й работи в С. клон, а след това – като човек на В. М., подхванал търговия със зърно", като с тези думи е разпространила позорни обстоятелства за Р. З. Р., като клеветата е разгласена публично и чрез печатно произведение ..., както и с обвинение по чл. 148, ал. 2, пр. 1 ... от НК, за това, че на 16.08.2001 г. в броя от същата дата на вестник "Д", в статия "Мръсник, сега вече те пречуках", е написала, че Р. З. Р. е "извадил пистолет и се е опитал да се защити, че е имал любовна свада с извършителя на деянието и че е бивш служител на Държавна сигурност – уволнен дисциплинарно, след като на сватба е стрелял с автомат”, като с тези думи е разпространила позорни обстоятелства за Р. З. Р., като клеветата е разгласена публично в печатно произведение ...
В съдебно заседание поверникът на частния тъжител твърди, че по несъмнен начин по делото е установено, че подсъдимата е автор на деянията, като това се установява от събраните по делото доказателства. Според повереника, чрез изразите в публикуваната от Р. Д. С. статия на 15.08.2001 г. ... са разгласени неверни позорни обстоятелства за личността на тъжителя. Твърди се, че в статия на Р. Д. С. от 16.08.2001 г. ... също е разгласено позорно неистинско обстоятелство ... Повереникът излага твърдения за това, че Р. Д. С. не е извършила подбор на публикуваната информация от официалните източници, а недопустимо е дала приоритет на неофициалните източници. Пледира се за това, че подсъдимата неправилно е публикувала във вестника версии за разследваното престъпление, от което е пострадал тъжителят. Повереникът изразява становище, че не следва да се кредитират показанията на св. К., защото те са манипулирани. Застъпва се становище, че подсъдимата е разгласила неверни позорни обстоятелства при пряк умисъл и при условията на чл. 26, ал. 1 от НК. Повереникът пледира за налагане на сериозна глоба и обществено порицание, както и за уважаване на гражданския иск в пълен размер и за задължаване на автора на публикациите да се извини и да излезе с опровержение.
Защитникът на подсъдимата пледира за постановяване на оправдателна присъда. Според защитника, тъжителят не е доказал обвинението, повдигнато с частната тъжба. Поддържа се, че обвинението не е доказано, тъй като част от твърдените обстоятелства не са позорящи, а част от тях, макар и позорящи – са верни. Твърди, че от обективна страна обстоятелството, че тъжителят е уволнен дисциплинарно, е позорно и невярно, но липсва вина от страна на подсъдимата за това. Според защитата, тежестта на доказване на обвинението е на страната на частния тъжител, като подсъдимата не е задължена да доказва фактите, които изключват отговорността й ... Защитата развива подробни съображения за това, че Р. Д. С. е извършила проверка на информацията от всички възможни източници, че е упражнила добросъвестно професията си на журналист. В заключение, защитата пледира за това, че подсъдимата не носи вина, че в редакцията на вестника са извършили промяна в авторския текст, което е довело до изменение на смисъла. Пледира за отхвърляне на предявения граждански иск.
Подсъдимата Р. Д. С. дава подробни обяснения по повдигнатото обвинение. Заявява, че публикациите ..., които са предмет на частната тъжба, е написала в качеството си на редактор в кореспондентското бюро на вестника за С. област. Обяснява, че за инцидента – опита за убийство от П. П. срещу Р. З. Р., е научила от официалния бюлетин на РДВР - С. ... След това за случая разговаряла с директора на ОСлС, разследващите следователи, прокурор от ОП - С. Публикацията от 15.08.2001 г. се основавала на фактите, които Р. Д. С. научила по време на този разговор ...
Подсъдимата обяснява, че за да изпълни задачата, организирала посещение в гр. Н. З. ... Р. Д. С. се срещнала с кмета на града, директора на местното РПУ и директора на РВДР - С. ... Р. Д. С. заявява, че имала информация от бивши служители на МВР, че Р. З. Р. е уволнен дисциплинарно от МВР, защото стрелял на сватба с автомат. Попитала началника на РПУ - Н. З. дали това е вярно и той заявил, че Р. З. Р. напуснал доброволно. В своята дописка Р. Д. С. написала информацията и от двата източника, но поради редакторска намеса, първата информация не била публикувана. Според подсъдимата, в случая тя е изследвала много неофициални източници за информация.
...
Съдът, като обсъди събраните по делото доказателства и доказателствени средства, поотделно и в тяхната съвкупност и съобрази доводите на страните, приема за установено следното:

От фактическа страна:

Подсъдимата Р. Д. С. ... работи във в-к "Д.", ... по професия журналист ... на длъжност редактор в кореспондентското бюро на вестник "Д." за С. област.
На 14.08.2001 г. е разпространено информационно съобщение в РДВР - С. ... В съобщението е обявено, че е извършен опит за убийство ... [на Р. З. Р. от П. П.]
На 14.08.2001 г. сутринта Р. Д. С. се намирала в РДВР - С. Същия ден Р. Д. С. имала среща с директора на ОСлС - С ... На срещата ... присъствали и прокурор от ОП-С. и следователи от ОСлС-С. Р. Д. С. чула по време на тази среща информация за фактите около опита за убийство ... В този разговор Р. Д. С. научила, че Р. З. Р. се е занимавал със зърнен бизнес, чула определянето му като "зърнен бос" ... Въз основа на събраната по този начин информация, подс. Р. Д. С. написала първата дописка, която продиктувала по телефона на стенограф от редакцията на вестника ... 
В броя на вестник[а] ... от 15.08.2001 г. била публикувана статия със заглавие (поставено от редакцията) "Ревнивец гръмна мъж със сачми за глиган" и ... [инкриминирания текст].
От редакцията на вестника решили, че случаят представлява голям обществен интерес, и възложили на Р. Д. С. да изготви нова публикация за следващия брой ...
Още същия ден ... подсъдимата организирала пътуване за гр. Н. З., за да събере повече информация за новата публикация ...
Р. Д. С. отново научила информация по случая ... Отново се повторило, че основните версии за мотива са неуредени бизнес-отношения или лично отмъщение по повод връзка с жена. Кметът на града и началникът на местното РПУ говорили за това, че Р. се занимавал със зърнен бизнес ... 
Р. Д. С. получила информация от свои източници ..., че Р. З. Р. е уволнен дисциплинарно от МВР, защото стрелял на сватба с автомат. За да уточни този факт, Р. Д. С. поискала информация по този въпрос от Началника на РПУ - Н. З. Той й отговорил, че Р. напуснал МВР доброволно.
Въз основа на събраната и получена официална ... и неофициална информация ... Р. Д. С. написала втората си дописка по случая. И тази дописка била продиктувана по телефона на стенограф от редакцията на вестника ...
Редакторите от сектор "Регионални издания" на вестник "Д." имали право да променят получените от кореспондентите дописки, да сменят и слагат нови заглавия, да съкращават получения текст.
След намеса на неустановен редактор от редакцията на вестник "24 часа" в гр. С., в броя на вестник "Д." от 16.08.2001 г. била публикувана статия със заглавие "Мръсник, сега вече те пречуках" ...
...

По доказателствата:

Изложената фактическа обстановка съдът приема за безспорно установена от събраните по делото гласни доказателствени средства  ...
Съдът възприе изцяло обясненията на подс. Р. Д. С. В обясненията си С. излага последователно фактите относно причините за конкретното журналистическо разследване, извършената от нея проверка във връзка с опита за убийство на Р. З. Р., проучените официални и неофициални източници, начина на написване и изпращане на двете дописки до редакцията на в. "Д." в гр. С. Установените от С. факти намират опора в показанията на ... [свидетелите]. Обясненията на подсъдимата се подкрепят и от събраните по делото писмени доказателства ...
Въпреки че обясненията на подсъдимия, освен доказателствено средство, са и основно средство за упражняване на правото на защита, съдът не намери никакви основания, които да мотивират недостоверност на приобщените обяснения.
...
Приобщените по делото писмени доказателства не съдържат противоречия, поради което не се налага подробното им обсъждане ... 

При така изяснената фактическа обстановка, съдът намира от правна страна следното:

Подсъдимата Р. С. не е осъществила от обективна и субективна страна състава на престъплението по чл. 148, ал. 2, пр. 1, вр. с ал. 1, т. 1, т. 2, пр. 1, вр. с чл. 147, ал. 1, пр. 1 от НК. 
...

От обективна страна:

1. По отношение на авторството на двете инкриминирани публикации се установи следното:
 ... [По отношение на първата публикация] при сравнение с авторския материал на Р. Д. С. може да се направи заключение, че в публикувания от редакцията текст не се съдържат съществени отклонения ..., поради което следва да се приеме, че Р. Д. С. е автор на инкриминирания текст, който е публикуван на 15.08.2001 г. във вестник "Д.".
...
[По отношение на втората публикция] следва да се посочи, че инкриминираните с тъжбата изрази не представляват точен цитат на публикуваното в статията. В статията е написано следното: "Р. извадил пистолет и опитал да се прикрие зад дърво; след задържането си П. разказал, че близо 15 години трупал лична неприязън към Р., заради любовна свада: ... за жертвата – Р. Р., първото, което казват в Н. З., е, че е бил служител на Държавна сигурност. По неофициална информация той бил уволнен дисциплинарно от МВР преди десетина години, след като на сватба стрелял с автомат".
Същевременно, трябва да се отбележи, че съществува различие и между авторския материал, който Р. Д. С. продиктувала в редакцията на в-к "24 часа", и публикувания текст, цитиран в предходното изречение. В авторския материал на Р. Д. С. се посочва различната и противоречива информация по отделните факти, като журналистът се позовава на своите източници. След редакторската намеса, авторският текст е съкратен, което води до различно смислово внушение. В този смисъл, макар и подсъдимата да е написала публикувания на 16.08.2001 г. текст, то този текст е претърпял чужда редакция ..., поради което се е достигнало до различен контекст и смисъл на съобщените факти. Това различие ще бъде подробно разгледано при обсъждане на субективната страна на престъплението.

2. Същественият за наказателната отговорност момент е преценката за това, доколко разгласените обстоятелства са позорни. 
По смисъла на чл. 147, ал. 1, пр. 1 от НК, "позорни" са тези обстоятелства, които се отнасят до личността на засегнатото лице и съдържат твърдения за факти, които са обществено укорими, противоречат на общоприетите норми на поведение, създават отрицателна репутация за личността на засегнатия.
В първата статия се инкриминират следните твърдения за факти:
- Р. З. Р. е зърнен бос, известен в района;
- до 1991 г. е бил служител на ДС;
- от създаването на "Б. З. К." до фалита й работи в С. клон;
- след това човекът на В. М. подхванал търговия със зърно.
Четирите твърдения не съдържат позорни обстоятелства. В тези твърдения се съдържа информация за личността на тъжителя ...
Използваният израз "зърнен бос" не съдържа пряко отрицателен и позорен ефект. Думата "бос" е от чуждоезиков произход и според "Речника на нови думи и значения в българския език" - 2001 г., има следните две основни значения - 1. втора съставна част на сложни думи и 2. лице, което стои начело на нещо, ръководи нещо. Като синоним на думата "бос" е посочена "шеф". Следователно, буквалният прочит на израза "зърнен бос" следва да се разбира като човек, който ръководи, стои начело на дейност по търговия със зърно. В това значение на израза не се съдържа нищо позорно, напротив, то дава информация за осъществяваната от лицето търговска дейност. Нито пряко, нито индиректно в този израз се съдържа информация за незаконна дейност на тъжителя, какъвто е явно неговият субективен прочит. Но, както е известно, субективното възприятие е нееднозначно и поради това не подлежи на обективно доказване. Затова тук от значение е само и единствено общоприетият смисъл на думата, а не нейното субективно възприятие.
Във второто твърдение се съдържа информация, че Р. З. Р. е бил служител на "Б. З. К." и че бил служител на Държавна сигурност до 1991 г. Безспорно не е позорен фактът, че едно лице е работило като банков служител или че е работило в Държавна сигурност. Пряко в тези твърдения не се съдържат позорни факти, които да приписват на тъжителя отрицателна и неморална репутация. Не е позорен и фактът, че даден човек е бил близък до В. М. Това, че срещу В. М. се водят наказателни производства, не означава, че тя е извършила престъпления, още по-малко означава, че близките до нея лица са извършители на престъпления или имат същата репутация. Тези възможни отрицателни интерпретации са изцяло резултат на субективната преценка и прочит на тъжителя, те не се извличат пряко и еднозначно от инкриминирания текст.
Тъй като разгласените в статията от 15.08.2001 г. обстоятелства не са позорни, то ненужно е да се изследва подробно доколко те са верни или неверни. Следва да се отбележи, че за една част от фактите се установи неточност ... 
Независимо че една част от разгласените факти не са верни, то това е без значение, тъй като съдът прие, че те не са позорни. За клеветата по чл. 147, ал. 1 от НК е необходимо разгласените обстоятелства да бъдат позорни, без значение дали са верни или не.
Във втората статия от 16.08.2001 г. се инкриминират твърдения за следните факти:
- Р. З. Р. е извадил пистолет, за да се защити;
- Р. З. Р. е имал любовна свада с извършителя на опита за убийство;
- Р. З. Р. е бил дисциплинарно уволнен от МВР, защото е стрелял на сватба с автомат.
Следва изрично да се посочи, че и трите разгласени обстоятелства не представляват собствени твърдения на Р. Д. С. Те представляват информация, която подсъдимата е събрала от съответните журналистически източници. Като се има предвид това, следва да се посочи, че е несъставомерно като клевета разгласяването на информация (обстоятелства), която съдържа твърдения от други лица (източници). Такова разграничение е направено в решението по делото "Т. Т." на Европейския съд по правата на човека. В правоприлагането по чл. 10 от ЕКПЧ Европейският съд е разграничил отговорността за изразяване на собствено твърдение за факти и разпространението на факти, които произтичат от друг източник на информация. Това разграничение е абсолютно необходимо в демократичното общество, тъй като то дава основание за съществуване на свободната и независима журналистика, чието предназначение е добросъвестно да информира обществото за значими и важни събития, като препредава различни източници на информация.
В продължение на изложеното, следва да се отбележи, че твърденията в статиите на Р. Д. С. са причинно и фактически обосновани. Публикацията на инкриминираните факти е обусловена единствено от задължението на журналиста да предостави на обществото информация по важен случай за извършено тежко престъпление. Твърденията са обосновани с позоваване на различни официални и неофициални източници (реални, а не – "слухове" или "мълва"). По тези причини, съдът приема, че не съществуват законови основания за ограничаване на правото на изразяване на журналиста Р. Д. С.
...

3. За да бъде напълно очертана обективната страна на престъплението клевета, е важно да се посочи, че Р. Д. С. се е позовала на изследвани от нея различни източници на информация ... Събраните по делото доказателства сочат, че Р. Д. С. действително, а не мнимо, е изследвала редици неофициални източници ..., от които е научила важна информация за личността на тъжителя. Р. Д. С. е разговаряла с разследващите престъплението длъжностни лица ..., от които е научила за версиите на разследването и вероятните мотиви на извършителя. Написаното от журналиста представлява действително позоваване на реално съществуващи източници на информация.

4. Обществената опасност на едно деяние може да бъде изключена тогава, когато то допринася такава полза, която оправдава причинената вреда.
Като се основава на това принципно положение, съдът намира за особено важно да посочи следното:
Повод за публикуваните на 15.08.2001 г. и 16.08.2001 г. статии с автор Р. Д. С. е предизвикан обществен интерес по повод извършено тежко престъпление в малкия град Н. З. Както се установи по делото, това престъпление е разтърсило иначе спокойния провинциален град, предизвикало е интерес и засилено обществено внимание ... Р. Д. С. е отговорила на обществения интерес от информация, като е отишла в гр. Н. З. и е провела срещи с официалните лица, както и с обикновени граждани.
Това дава основание да се посочи, че разгласените от Р. Д. С. обстоятелства представляват разпространена от журналист обществено значима информация, отнасяща се за едно значимо събитие, което е обект на обществения интерес.
Право и задължение на всеки журналист в демократичното, плуралистично общество е да разпространява информация, която е важна за обществото.
В подкрепа на посоченото е Решение № 7/1996 г. на Конституционния съд на Република България : "Като прокламира изрично – в отделна разпоредба (чл. 40, ал. 1 ) – свободата на средствата за масова информация и въвежда забраната на цензурата, Конституцията прави това, защото счита, че те имат и изпълняват една необходима обществена функция да предоставят информация на обществото".
Защитата на правото на обществото да получава и на медиите да разпространяват информация е намерила трайно проявление в практиката на Европейския съд по правата на човека по приложението на чл. 10 от ЕКПЧ – решение по делото "Хандисайд срещу Обединеното кралство", решение по делото "Институтът Ото Премингер срещу Австрия", решение по делото "Т. Т. срещу Исландия".
Като се основава на тези водещи конституционни принципи, съдът прие, че инкриминираните изрази, разпространени от подс. Р. Д. С., представляват значима за обществото информация относно обществено събитие, каквото е опитът за убийство на тъжителя Р. З. Р.  С разгласяването на тази информация се цели информиране на читателите. В този смисъл, деянието на Р. Д. С. не е обществено опасно.
Поради това съдът прие, че деянието, извършено от подс. Р. Д. С., не е обществено опасно. След като деянието не е обществено опасно, то не е осъществено от обективна страна престъпление.
...

Относно субективната страна на престъплението, съдът прие следното:

Разгласените от Р. Д. С. обстоятелства (в двете публикации) са плод на внимателна журналистическа проверка. Журналистическото проучване е било предизвикано от важен за обществото проблем (извършено тежко престъпление). Целта на проверката е била да събере информация за фактите около престъплението и личността на засегнатите лица – жертва и извършител. По правилата на добрата журналистическа практика е извършена проверка на различни източници на информация, направено е посещение на мястото на събитието.
Някои от използваните източници са официални ..., други са неофициални ... В авторските си материали Р. Д. С. добросъвестно се е позовала на официалните и неофициалните източници. Тук трябва да се отбележи, че защитата на журналистическите източници е едно от основните условия за свобода на пресата. Това право на журналиста (да не огласява своите източници) е изрично уредено и в действащия Закон за радиото и телевизията (чл. 10, ал. 1, т. 3 и чл. 15, ал. 4 от ЗРТ), то намира трайна защита и в практиката по приложението на ЕКПЧ. 
От доказателствата по делото се установи, че Р. Д. С. е извършила необходимата проверка относно верността на разгласената информация, спазени са правилата на установената журналистическа практика, както и вътрешните фактически правила, съществуващи в редакционната практика на вестник Д.", съществуващите и възможни източници на информация. В този смисъл е налице професионална добросъвестност, която изключва наказателната и гражданска отговорност за клевета – така в решение № 111/26.05.2000 г. по н. д. № 23/2000 г., ВКС, II н. о. 
Следва да бъде отбелязано, че втората публикувана статия от 16.08.2001 г. е различна от това, което е написала Р. Д. С. Както беше посочено и по-горе, различието е в съкратените от редактора на вестника няколко изречения (позоваването на конкретни официални източници), които представят в цялост събраната от авторката информация по случая, от различните източници. Редакторската намеса е довела до смислова промяна на общото внушение на статията. Представянето само на неофициалната информация и съкращаването на официалните източници, които са противоположни по съдържание, създава манипулативна и невярна представа за фактите. Това обаче не може да бъде вменено в отговорност на журналиста Р. Д. С. Както се установи, тя е изпратила своя авторски материал в редакцията на вестника в гр. С. Неустановен редактор от вестника е съкратил текста и поставил заглавието. Този факт нито е бил съзнаван, нито е бил желан или допускан от подсъдимата. Престъплението клевета е възможно само при умишлена форма на вината. Несъмнено се установи, че подсъдимата нито е съзнавала, че разгласява позорни обстоятелства (тя е разпространявала събрана от различни източници информация), нито е искала или допускала да накърни правото на чест и достойнство на тъжителя. Деянието на подсъдимата субективно е насочено към разпространяване на значима за обществото информация, като това право е упражнено от журналиста в допустимите от правния ред рамки и ограничения.

По основателността на гражданския иск:

С наказателния процес е приет за разглеждане граждански иск от Р. З. Р. против Р. Д. С. в размер на 7 000 лева, представляващи обезщетение за причинените от деянията вреди.
Както се установи, извършеното от подс. Р. Д. С. деяние не е обществено опасно, а оттам не е противоправно, липсва виновно (умишлено или непредпазливо) деяние. За да може да се реализира гражданската отговорност, е необходимо да се установи извършен граждански деликт. Принципно е възможно едно деяние да не е престъпление, но да има качеството на граждански деликт. За да бъде определено това, следва да се очертаят белезите на гражданския деликт.
Отговорността за непозволено увреждане по чл. 45 от ЗЗД се поражда при наличието на причинна връзка между противоправното и виновно поведение на дееца и настъпилите вреди – ППВС № 7/1959 г. 
Както се прие, деянието, извършено от Р. Д. С., не противоречи на определени правни норми, напротив – то спомага да се реализират определени обществено значими интереси (правото на обществото да получава информация). При упражняване на правото и задължението си да разпространява информация, журналистът С. е действала добросъвестно и при съблюдаване на правилата на журналистическата практика.
Поради липса на виновно и противоправно деяние, не може в конкретния случай да се обоснове и деликтна отговорност.
По тези съображения, съдът отхвърли изцяло предявения от Р. З. Р. против Р. Д. С. граждански иск в размер на 7 000 лв., представляващ обезщетение за претърпените от деянията неимуществени вреди.
По изложените съображения, съдът постанови присъдата си.